Översatt av: Tastymushroom SSG-SweSUB Group
www.SweSUB.nu
Lee hade ett likadant rum som alla de andra studenterna.
Ett rum han stannade 4år i. Det isolerad livet gav honom hår till midjan.
Han ville inte visa sitt ansikte under vårt möte.
Känner du dig inte instängd om du befinner dig i samma rum en längre tid?
-Jag föredrar att sitta på mitt rum. -Är du rädd för att lämna rummet?
Jag har inget mål i livet, så jag flackar mest omkring...
Jag gillar inte att prata med människor. Jag stannar hellre hemma.
APARTMENTS
Är det länge sen du var ute sist?
Känns det inte bra?
Det här verkar vara fel. Vänta lite, Soo-min
Den där måste kom ut en liten bit mer åt det här hållet.
Be om en annan textur istället.
-Försökte att hitta mer. -Okej.
Leta efter en liknande färg.
Flytta den där lite mer åt vänster.
-Det börjar bli bra nu. -Vi fixar resten imorgon.
-Bra jobbat. -Miss, Oh?
Är du säker? För det är ju juletid nu.
Menar du som en julgran fylld med jox? Med Tomten och Rudolph?
Jag hade inte tagit jobbet om jag tänkt göra det hela originellt. Ses imorgon.
-Hallå? -Du måste komma till butiken, miss Oh.
-Vad har hänt? -Föreståndaren söker dig.
Okej. Jag kommer.
Miss Oh Sae-jin.
Julen handlar om att vara med sina nära och kära.
Julen ska vara varm, mysig, glädjefull och spännande.
Vem vill köpa något i en butik med en så dålig skyltning?
Du höll ju med om mitt koncept.
Vi har inte ens öppnat ännu. Så hur kan du tycka att det är dåligt?
Jag bär ansvaret om det skulle floppa.
Ursäkta?
Känner du dig inte ensam?
Ursäkta mig?
Jag frågade om du känner dig ensam?
Sa hon något mer?
Låt mig höra en sista gång. En kvinna som du aldrig sett förut-
-försökte ta självmord och dra med sig dig samtidigt. Stämmer det?
Du kan gå nu. Vi ringer om vi behöver mer information.
Klockan 6 i morse, tog en 29årig kvinna självmord på stationen i Seoul-
-genom att hoppa ut framför ett tåg. Hon dog omedelbart.
Vittnen säger att, när tåget kom in på stationen, så försökte hon dra med-
-sig en annan kvinna som stod intill henne. Och hoppade sen ner på spåret.
Polisen utreder nu för att få fram den exakta anledningen till olyckan.
Polisen utreder också om det kan ha varit ett dubbelt självmordsförsök.
Vad gör du nu? Har du tappat förståndet?
Är du fortfarande ett barn? Det...
Du kommer att kvävas till döds.
Du springer mycket i trapporna. Som om du försöker slå ett rekord.
Och varje gång ser du ut att vara jagad.
Jaså?
Är du ensam?
Du verkar vara ensam.
Jag bor också ensam.
Dina föräldrar...
De har gått bort.
Har du inte det tufft utan dem?
Grannarna är mycket vänliga här. Som en familj för mig.
Sätt dig med den här om du vill glömma bort något för en stund.
Med den kan du kan tillfälligt glömma saker.
Yoo-yeon!
Jag måste gå nu.
Vad gör du här? Du kan bli förkyld.
Vad vill du äta imorgon?
Vad sägs om kokta revben?
Här, smaka lite.
Jag är mätt.
Du måste äta.
Jag har gjort allt för dig.
Här, du måste äta.
Duktig flicka.
Jag behöver inte mina barn eller barnbarn längre.
De övergav mig och immigrera.
Du är mycket bättre än någon av dem.
Vad gör alla här? Sköt ert eget.
Gå hem med er. Det här är skandalöst.
Runt 22:00 hittad en säkerhetsvakt Kims döda kropp. Han har troligen hoppat-
-ner från balkongen. Hur det har gått till vet polisen inte. Men det pågår-
-just nu en utredning. Vakten som hittade henne larmade polisen.
Rum 1403.
Rum 1304.
Rum 1103.
Klockan 21:56.
Lamporna släcks och sen tar någon självmord...
Jag vill se himlen.
Fryser du inte?
Jag kände mig instängd.
Det enda jag ser är de andra lägenheterna.
Människorna på teven är på platser som den här när de vill glömma något.
Samtidigt röker de en cigarett.
Jag vill uppleva samma sak.
Det finns så många lägenheter.
Tror du att det finns människor där ute som träffats av en slump som du och jag?
Ja, om de är trevliga som du.
Jag är inte en trevlig person.
-Hallå? -Miss Oh Sae-jin?
Händelsen klassas som ett självmord. Så nu slipper du att se mig igen.
Park. Här har du alla filerna på fallet gällande Fortune området.
Jaha? De har ju redan klassats som självmord. Vad är det för fel?
Varken motiv eller omständigheterna är utreda ännu.
Glöm det. Jag tar hand om det.
Skynda på då. För chefen ber oss hela tiden om backup.
Varför går du inte hem?
Du kommer nog inte att tro på det jag kommer att säga. Fortune området...
Alla lampor släcktes klockan 21:56.
Jag menar, hyresgästerna släcker ju dem slumpmässigt när de vill.
Sen hittades en av hyresgästerna död följande dag.
-Vadå? -Det är svårt att tro, men det är sant.
Klockan 21:56...
Så släcker folket sina lampor som om de vore besatta.
Du vet väl att det är olagligt att spionera på sina grannar med kikare?
Jag vet att det låter konstigt. Men människor dör.
Jag är artig nu, eller hur?
Pressa då inte fram mina dåliga sidor.
Det här kan komma att låta konstigt. Men släck inte lamporna innan klockan 20:56.
Aktiv i någon energirörelse eller? Är det därför du vakar över grannarna?
Tro inte att jag är ohyfsad eller något.
Men mina lärare och andra studenter vakar över mig varje dag.
Borde jag inte kunna få ha det bekvämt åtminstone när jag är hemma då?
Och vad är det du försöker få syn på med dina kikare?
-Vi har flytta till fel ställe. -Vad?
Folk dör här i området och nu finns det en psykopat här också.
Kvinnan som spionerar på sina grannar på andra sidan. Hon följde efter mig-
-och bad mig att inte släcka lamporna.
Gjorde hon?
Du kanske tycker att jag är galen efter att jag har sagt det här.
Men snälla släck inte era lamporna innan klockan 21:56.
Varför det?
Fråga inte varför. Jag ber dig.
Jag uppskattar verkligen ditt beaktande av mig.
Men jag klarar mig, så oroa du dig inte. Folk oroar sig över våra möten.
De säger åt mig att inte gå för nära främlingar.
Du är allt jag har.
Alla undviker mig.
Du tycker väl om mig? Eller hur?
Om du läsa det här.
Så släck inte era lamporna förre 22:00.
Hallå? Är det någon där?
Är det någon där?
Offrets namn är Choi Min-suk. 24 år, studerande.
Han bodde i rum 1005.
När du gick ur hissen så hörde du hur någon slogs ovanför.
Du hörde skrik och en kraftig smäll. Du ser efter, och fan då en död kropp.
Borde inte ditt vittnesmål vara något liknande?
Men du säger bara att någon dör efter att lamporna släckts klockan 21:56.
-Tycker du att det låter vettigt? -Är inte det ett riktigt vittnesmål?
Om du hade lyssnat på mig från början så hade du räddat minst en person.
-Hör nu här, miss Oh. -Yang! Kommer du?
Ring mig om någon släcker en lampa.
Annars kommer du att arresteras du för medhjälp till mord.
Det är jag, Yoo-yeon. Öppna dörren. Är du där? Snälla öppna.
Jag så ju åt dig att inte släcka lampan!
Tyst nu! Du är inte ensam om att bo här. Man för inte oväsen tidigt på morgonen.
Har du hört vad jag sa? Släck inte lamporna innan 22:00 då.
Det gäller er alla! Släck inte lamporna innan 22:00, för då kan ni dö!
Någon har gjort en anmälan mot dig.
Så du har tjuvkikat på dina grannar med en kikare.
Du postade även ett meddelande på din sajt och starta en massa ståhej.
Lägenheternas värdet sjunker säger dem. Men jag kommer att släppa dig idag.
Men händer det igen så blir det värre för sig.
Förlåt mig.
För att vara helt ärlig så skvallra jag om att du spionerade med din kikare.
Jag visste inte att det skulle sluta så här.
Förlåt.
Det är okej.
Är det något?
Faktiskt så...
Strunt samma.
Vårt område har betet sig konstigt den sista tiden med alla olyckor.
Jag hörde dig imorse. Är det sant det du säger?
Tycker du också att jag är galen?
Nej.
Det verkar som att jag inte kan göra något åt det här.
Hur var skolan?
Jag har inte vant mig ännu. Jag kommer alltid hem 22:00, så jag är alltid trött.
Jag har tyvärr inget annat att bjuda på.
Du har ett fint hem. Men det är inte så värst mysigt här.
Så är det när man bor ensam.
Du är faktiskt min första gäst.
Verkligen? Har du ingen pojkvän?
I min ålder tröttnar man på att såra och att bli sårad.
Så man börjar leva för sitt jobb. Men även det har varit svårt.
Låter tråkigt. Du hittar ju på lite kul saker också tydligen.
Någon sa: "Om du matchar färgerna så kan du för stunden glömma bort något."
Jag tror att du kan behöva den idag.
Fungerar det verkligen?
Jag måste gå.
Jung-hong.
Släck inte lamporna innan 22:00.
Okej?
Ge henne sedan medicinen.
Okej, älskling. Jag ökar dosen lite.
Men hennes ansikte ser svullet ut. Och henens ögon ser förvirrade ut.
Försök att injicera då.
-Skulle det vara okej? -Självklart.
Okej då.
Du blir frisk igen om du tar medicinen. Så ditt nervsystemet tillfrisknar igen.
Öppna munnen.
Litar du inte på mig? Du kommer ju att kunna gå själv igen.
Ät nu. Ät!
Ät nu upp!
Den är tillbaka i samma position.
Tog du tabletterna?
Tror du att jag är någon försökskanin?
-Men de är ju bra mot huvudvärk. -Nej tack.
Minns du inte den pojken?
Varför drar du upp det? Jag sa ju åt dig att passa dig för vad du säger.
Älskling... Vad gör du?
Älskling?
Det blir svårt att hålla förhör nu.
Samla ihop alla personuppgifter från hyresgästerna. Nya som gamla boende.
Det här blir min första gång till sjös.
Jag hade chansen när mina föräldrar var vid liv.
Jag sårade mamma varje gång för att jag inte ville åka.
Jag trodde att jag skulle bli ännu mer deprimerad av att se havet.
Jag minns knappt något idag.
Men jag minns klart och tydligt deras besvikna ansikten vid det ögonblicket.
Kanske...
Kanske ville hon berätta något för mig.
Är du ensam?
Om jag bara hade närmat mig henne först. Om jag hade lyssnat på henne...
Så hade jag kunnat ha rädda henne.
Det var inte ditt fel.
Jag skulle ha hållt tag i henne.
Det är inte direkt så att jag inte vet något. Hur länge har vi arbetat ihop?
Vi bör inte förstöra allt för det här.
Vi glömmer allt. Kom tillbaka till jobb imorgon.
Var stilla!
Jag fryser.
Var tyst!
Vänta lite!
Hur kunde du behandla henne så?
-Vad pratar du om? -Jag såg vad du gjorde mot flickan!
Det är jag, Yoo-yeon! Öppna dörren!
Inga spår på att någon varit här. Hon dog runt...
-22:00 tiden. -Hur visste du det?
Kan någon släcka alla lampor samtidigt?
Säkerhetsvakten har en nyckel.
Ingen kommer förbi honom.
-Är allt okej? -Inget fel på maskinen. Och inga spår.
Jag har tänkt efter noga. Men jag minns inget från den senaste tiden.
Så efter att ha lyssnat på dig så börja jag filma mig själv.
Klockan 21:56 börjar lamporna flimra, och du går för att släcka dem.
Sen minns du ingenting?
-Vad? -Du bör nog komma till stationen.
-Vi har en ledtråd. -Okej, jag är på väg.
Oroa dig inte. Jag kommer tillbaka innan 21:56.
-Alla nycklarna är likadana. -Normalt så är det bara huvudnyckeln.
Dem ser olika ut bara för att de är kopierade.
-Kopierade? -Ja, kopierade.
Alla hyresgästerna har haft en nyckeln till samma lägenhet.
Sae-jin!
Hans namn är Shin Jung-soo. 29 år. Vid den här tiden förra året-
-så flyttade han till rum 704. Han har hållt sig inlåst sen dess.
Ingen av hyresgästerna känner till det.
Varför gjorde han det?
Den här sortens gärningsman är den svåraste att utreda.
Han slänger ur sig kommentarer som: "Jag är oskyldig," "Jag minns inte,"-
-eller att ondska skulle bo inom honom. Sen förnekar han ändå mord.
Det har gått tre timmar nu.
Svara på frågan din idiot!
Vi har hittat din nyckel på varje brottsplats. Hur förklarar du det?
Vems blod är det här?
Vems blod är det din jävel!?
Sitt still. Håll dig lugn din!
Det är muskelryckningar. Han kan inte hjälpa det. De går inte att stoppa.
När han blir nervös eller rädd så blir det ännu värre.
-Är det en kroppslig störning? -Inte direkt. De kallas för Hikikomori.
De flesta är socialt inkompetenta.
Det har gjort honom mentalt instabil. Eller rättare sagt, galen.
Det har kommit många fall på sistone. Så rädda att de aldrig lämnar sina hem.
-Varför har han mördat dem? -Jag är inte säker.
Det är fösta fallet jag hör om där någon med Hikikomori mördat någon.
De är extremt reserverade, och pratar inte ens med andra människor.
Men de blodiga kläderna och nycklarna på brottsplatserna då?
Som jag sa. Han är galen.
Vem kan förklara hur en galen människa fungerar?
Mina föräldrar har åkte för att besöka släktingar.
Jag är för rädd för att vara ensam.
Jag hade aldrig kunnat föreställa mig att jag bodde granne med en galen man.
Jag är rädd för vår tomma lägenhet.
Men, Sae-jin.
Det är så konstigt.
Hur mycket jag än försöker så ställer sig bitarna på samma plats igen.
Vår föreningsgrupp har gjort så bra och fina saker.
Fortunes förening tog sig ann hemlösa Yoo-yeon som deras egna barn.
Modellen för en bra samverkan och för ett bättre samhälle.
Rum 1403.
Rum 1304.
Rum 1103.
Rum 602.
Rum 1005.
Kubens nummerplacering stämmer överens med lägenhetsnummerna.
Rum 1203?
Men ingen har dött i rum 1203.
Trots deras hjälp så tog Yoo-yeon självmord på julafton.
Stackars flicka. Hon måste ha varit ensam och känt smärta.
Rullstolsbundna Yoo-yeon, som inte hade någon känsel i benen...
Som även förlorat föräldrarna i en plötslig olycka i våras.
Men i föreningen hade hon blivit av med sin depression och...
Yang! Jag har DNA-testet från Shin Jung-soo kläder.
Sen papperna på hyresgästerna.
Jag har kollat, och hitta något lurt.
24 December förra året i rum 704. Självmord.
Och blodet på kläderna kom från Yoo-yeon.
Vart fick du kläderna ifrån?
Blodet kommer från Yoo-yeon.
Här...
Det är säkert här, eller hur?
Kommer du att tro på det jag säger? Vad jag än säger?
Förra året när jag nyss flyttat in. Först trodde jag bara det var en dröm.
Men jag kände hur drömmen besannades för varje dag som gick.
Är du säker på att du klarar dig?
Medans hon visa mig sitt förflutna, så verka hon föra över något till mig.
Med förhoppning om att någon skulle vilja kännas vid henne.
Så hemskt! Hur kan båda föräldrarna ha dött i samma olycka?
Vi får hjälpas åt för att hjälpa henne.
Vi kopierar nyckeln till hennes lägenhet så vi kan besöka henne i skift.
-Det var en bra idé. -Oroa dig inte. Du är som vår dotter nu.
2004´s kommitté. Det bästa området att bo i.
Har du haft kort hår någon gång?
Här har du lite frukt.
Men allt efter som tiden gick, så börja de att förändras.
Ligg still, Yoo-yeon!
Din hora!
Hur kunde du göra så mot min son? Din slampa!
Jag är mätt.
Du tillfrisknar om du tar din medicin.
Du kommer att kunna gå igen.
Är det någon här?
Hjälp mig, hjälp mig!
Hjälp mig!
Jag börja bli så rädd.
Hon ville att jag skulle stanna där ensam med henne.
Omedvetet så blev jag en del av henne mer och mer för varje dag.
Jag kunde inte släppa det!
Jag sa att jag förstod henne, men jag var rädd.
I själva verket så var jag bara rädd.
Förstår du?
Jag var rädd!
Ditt galna fanskap!
Yoo-yeon tog självmord för ett år sen.
Du förstår inte. Hennes ögon.
De ögonen är fulla av hat.
Hur mycket jag än ville fly, eller ta självmord. Så var jag helt för för rädd!
Ska jag ska visa dig din lägenhet?
Du var ensam där!
Jag vill inte. Jag kommer aldrig att återvända.
Vad är ditt problem? Sluta upp nu!
Shin Jung-soo!
Mamma!
Det var inte meningen att döda dem.
Hallå, hallå?!
Hallå? Är det någon där?
Ingen kom och besökte mig.
De vände mig ryggen.
Jag förlåter dem aldrig.
De såg till att jag blev helt ensam.
Sluta! Allt blev som du ville ändå.
Jag tvingade mig själv att svälja mat, fast jag egentligen bara ville spy.
Jag slogs mot mörkret i det iskalla badkaret.
Jag tog hundratals tabletter för att stilla deras köttsliga begär.
Men vet du vad som var det värsta?
Alla dessa ögonen som valde att se bort.
Jag existerade inte fastän jag var här.
Deras underhåll och omtanke för dig vara inte enbart falsk.
Omtanke?
Se på dig.
Du är ju också rädd för mig.
Så fort du lämnat mig så kommer du också att glömma!
Jag ska döda dig. Döda dig!
Hjälp mig!
Är det någon där? Jag sitter fast! Öppna dörren!
Jag sitter fast här inne! Öppna dörren!
Är du okej? Kom här!
Jag ville hjälp dig.
Jag ville förstå dig.
Det är sant.
Jag ville rädda dig åtminstone.
Även om det är försent, så kommer jag...
Att dela din smärta.
Park Yang här! Skicka backup och ambulans till Fortune området!
Yang? Hallå? Är du där Yang?
Två månader senare.
Du har mycket saker för att vara ensam.
Jag klarar inte av att slänga saker.
Känner du sig sliten? Gå hem och vila isåfall.
Varför flytta in i den här lägenheten?
Jag vet inte.
Är du säker på att det är över?
Tror du hatet försvinner så fort?
Sae-jin...
Översatt av: Tastymushroom www.SweSUB.nu